Översättning: Göran Andersson
- Upp! Upp! - Skjut på!
- Kom igen! - Skjut på!
Ut ur vägen! Röj vägen!
Flytta er! Flytta er!
Det var en hel flaska, Herr Leutnant,
Ja.
- Ni mötte just Willi von Klugermann. - Ja.
- Jag tror ni hört om honom. - Oh. Ja, det har jag.
Se på honom! - Du måste vara den nya...
- Han sliter vingarna av planet! - Låt honom fira, Ziegel.
Han skjuter ner dom. Ditt jobb är att hålla honom i luften.
Du måste vara den nya ersättaren... Stachel.
Bruno Stachel, Herr Oberleutnant,
- Är ni adjutanten? - Jag flyger ett skrivbord nu.
Luftvärns eld.
Men jag kunde kommit högre upp, eller hur?
- Ja.
Vänta här. Jag säger till C.O. att du anlänt.
Och om jag vore du, skulle jag knäppa rocken.
Ziegel. Hur fort kan du få oss redo igen?
Beror på hur många av de andra som blivit träffade, Herr Hauptmann,
Jag var inte den enda.
Jag kan inte hålla skrothögarna i luften för alltid. Jag är mekaniker, inte en trollkarl.
Nej, du är en trollkarl, varken du gillar det eller inte.
- Bara 11 tillbaka, Herr Hauptmann, - Ja. Mueller störtade.
- Han varade inte länge.
Fabian, hur förlorade vi honom?
Jag gav honom de vanliga instuktionerna...
men han höll sig inte till dem..
För, uh... för självsäker.
- Förresten, Scholtes ersättare är här.
Leutnant Bruno Stachel inställer sig från 104 Training School,
Er befälhavare... Hauptmann Heidemann,
Ah, ja. Stachel. Kom in.
Herr Hauptmann,
- Stachel. - Ja, sir.
- Två år i infanteriet.
- Någon grad? - Korpral, Herr Hauptmann,
Vad fick er förflyttad till Air Corps?
För att få flyga, Herr Hauptmann,
Är du en bra pilot?
Jag är... trygg i luften.
"Trygg." Är du?
- Intressant. - Willi!
- Willi.
Mycket vackert fluget.
Jag önskar ni slutar. Ni skulle leva längre.
Det var inte meningen.
Jag ser att ni är från Wiesbaden.
Jag har jagat lite däromkring.
- Vilken är er familj? - Herr Hauptmann?
Jag vill veta lite om er bakgrund.
Vad gör er far?
Han arbetar på ett litet hotell, Herr Hauptmann,
- Fem sovrum.
Korpral, se till att den nya officerens bagage tas till mässen.
- Herr Hauptmann, - Kom in på mitt kontor, Stachel.
Stäng dörren, är ni snäll.
Jag är ledsen om det stör er vad er far gör.
Det stör mig inte, Herr Hauptmann,
Varför är du då så snarstucken om det?
Då så, du är en officer nu och dina sociala problem rör inte oss.
Ta och titta på kartan, Stachel.
Vårt operativ område är mellan Arras och Saint-Quentin.
Engelsmännen opererar samma område som du kommer att upptäcka.
Uh, vad har du tränat på?
Det vanliga planet, Herr Hauptmann-- en gammalmodig Pfalz.
- Det kommer du att flyga här också. - Men på flygskolan sa dom...
"Flygskolan."
På flygskolan får ni lära er vad som helst.
Moderna plan ges till erfarna piloter.
Det är brist på dom.
Det är en grym värld, Stachel, eller hur?
Ja, Herr Hauptmann,
Välkommen till divisionen. Lastbilen tar er till mässen med de andra.
Och, Stachel.
Hoppas att ni kommer att trivas.
Naturligtvis kunde han ha ljugit om de fem sovrummen.
Hans far var troligen bara en servitör.
- Med andra ord, bara ännu en snobb.
Willi, det är nåt jag inte berättat.
Jag har en farbror i hotellbranschen.
Jag medger att han är baron och hotellet har bara 500 sovrum...
men du förstår vilken positionen det ger mig.
Det var en stad i Polen...
Och där en flicka vi hitta...
- Härlig hon var... - Vill du ha en cigarett?
- Tack. - Hon var den skönaste piga...
Som vi nånsin beundrat...
Men kyss mig inte, snälla hon sa...
Jag kysser aldrig...
- Du har 18, har du inte?
Divisionens regel ett, Stachel...
gentlemän skryter aldrig om sina militära landvinningar.
Hon var den skönaste piga vi nånsin beundrat...
Några regler mot att berätta hur lång tid det tog dig?
- Jag skulle säga att det gäller inom samma regel...
eller hur?
Nej, det tycker inte jag. Hur många regler finns det?
Jag vet inte. Inga av dom har blivit nerskrivna.
Hon var den skönaste piga vi nånsin beundrat...
Men kyss mig inte, snälla hon sa...
Jag kysser aldrig...
Hon var den skönaste piga vi nånsin beundrat...
Men kyss mig inte, snälla hon sa...
Jag kysser aldrig...
- Oh.
Du är granne till mig i Scholtes gamla rum.
- Det är, uh, nummer 11. - Scholte?
Oh, din föregångare. Han, uh-- Han varade inte länge, tyvärr.
- Olycklig ung man. - Ja. Han glömmde att titta över axeln.
Man måste komma ihåg. Dom kommer snabbt från solen.
- Tack.
Willi, vad tror du om honom?
Hmm?
Ska du ha en drink?
- Ah!
Oh. Dom har inte tagit bort stackars Scholtes skylt.
Mycket stillöst av dem.
Jag trodde du borde veta vi, uh, klär inte om till middag här.
Von Richthofen, ser jag.
Er hjälte?
Han har gjort allt.
Två nerskjutningar till och ni får en sån.
Hmm. En vacker medalj, Blue Max.
Det är den enda värd att ha. Folk respekterar den.
Medaljen eller mannen?
Den vanliga rutinen, Fabian.
Du vet hur dom är i strid första gången.
- Naturligvis. - Håll ett öga på honom.
Hör. Är det inte trevligt att höra fåglaran igen, Herr Hauptmann?
- Lyssna på det.
Dom stannar inte här länge.
När vår offensiv startar...
- Lycka till, Fabian. - Herr Hauptmann,
Vad är det?
Stachel. Flyg på Fabians vänster...
och lite bakom honom.
- Och titta efter hans signal. - Ja, Herr Hauptmann,
Och ta det lugnt. Ta ballongen och kom tillbaka direkt.
- Du kommer att tycka att ballonger brinner vackert.
Strömbrytaren på.
Är det armé observationen? Adjutanten, division 11 här.
En av våra piloter gör anspråk på en nedskjuten SE5 i sektor fem.
- Ja. - Kan ni bekräfta, tack?
Ja, omkring, uh, 0700.
- Kanske gjorde Fabian en forcerad landning . - Jag vet inte.
Ja? Sektor fem, på vår sida av linjen.
Gjorde ni? Bra.
Fortsätt. Uh...
På mellanhöjd?
- Exploderade ert? - Nej.
Ja, vi saknar en pilot.
- Det är han är jag rädd för. - Fråga honom.
Tack. Adjö.
- Men... - Bara Fabian. Han kom aldrig ur.
- Nej SE5. - Men nån måste sett min SE5 störta.
Inte növändigtvis.
Det händer ofta.
Ingen bekräftelse, inget anspråk.
- Det är divisionens regel. - Men jag såg det. Det var en nerskjutning.
Då har du den djupa tillfredställelsen att ha tjänat fäderneslandet.
Det störtade här... på vår sida om linjen.
Varför kan inte armén titta efter?
Dom har annat att göra.
Nån måste ha sett det.
Fabian kanske gjorde.
- Korpral Rupp. - Herr Leutnant,
Vi ska söka i sektor fem. Hämta er motorcykel.
- Men, Herr Leutnant-- - Var på mässen om fem minuter.
- Herr Leutnant,
Tillbaka till mässen, Herr Leutnant?
Nej, jag ska söka i skogen därborta.
- Det har ni redan gjort, Herr Leutnant, - Vad?
Ni letade i skogen för en timme sedan.
Ja, vi ska söka igen.
Vad händer, Rupp? För nära kanonerna?
- Tack, korpral. - Mitt nöje, Herr Leutnant,
Ni har slutat er galna spökjakt, hoppas jag.
- Ja, Herr Hauptmann, - Hittat nåt, huh?
Nej.
Om varje pilot skulle söka genom Frankrike...
letandes efter ej bekräftade nedskjutningar...
skulle vi inte ha nåt flygvapen kvar.
Och korpral Rupp har viktigare saker att göra.
- Förstår ni? - Ja, Herr Hauptmann,
Obekräftat av armén betyder obekräftat, punkt slut.
God natt, Stachel.
Stachel.
Kom och anslut er till oss.
- Ah!
Jag tar nästa, Willi.
- Konjak, tack. - Champagne, Herr Leutnant,
Willi fick sin 20:e nedskjutning idag.
- Han kommer att erhålla Blue Max. - Uh-huh.
Jag ser att ni haft en hård dag.
Ingen har gjort så förrut angående en obekräftad nedsjkutning.
En riktig deckare. Du måste ha bråttom.
Till er Blue Max.
- Blue Max. - Willi.
Jag antar att ni aldrig haft en obekräftad nedskjutning.
Oh, men det har jag. jag har, uh, tre.
Då har ni skjutit ner 23.
Nej.
- Tjugo.
Förresten, Stachel...
man får intrycket häromkring...
att du bryr dig mer om en obekräftad nedskjutning...
en du bryr dig om Fabians död.
Kanske gick jag lite för långt.
I skyttegravarna kunde vi inte begrava de döda.
Det var för måmga av dom.
Jag har aldrig fått tillfälle...
att diskutera dom över ett glas champagne.
Ja, ingen betydelse, Stachel.
Till din obekräftade nedskjutning.
Nästa gång, måste du ha ett vittne.
- Vittne! - Vittne!
- God kväll, gentlemän. - God kväll.
Schema för nästa vecka.
- Får jag dem, tack. - Jag flyger med Becker.
- Heller och Braun. - Jag flyger med Lindorf.
Von Klinger och jag sköter grundstrategien.
Bra. Vem flyger med Stachel?
Jag flyger med Stachel.
Han... Han tar hem henne.
Den här är död, Herr Leutnant,
- Försiktigt, försiktigt. - Hämta en bår! Fort! Fort!
- Kom hit! - Fort!
Vad hände, Stachel?
Observatören, han skulle öppna eld.
Då får vi anta att han var modig...
eller tokig.
Bekräftad.
Det är en grym värld, Herr Hauptmann, Ni sa det själv.
Willi.
Jag har läst er rapport, Willi. Vad hände igentligen?
Som jag sa, Otto, observatören försökte ta sitt vapen...
så Stachel skjöt ner honom.
Du önskar stå på en kamrats sida.
- Jag uppskattar det. - Det jag rapporterade är vad jag såg.
Vi är tyska officerare. Vi slåss ärligt i det här kriget.
- Det vet du lika väl som jag. - Naturligtvis.
Observatören var blind. Visste du det?
Nej. Det kunde hänt när Stachel öppnade eld över flygfältet.
- Men gjorde det det.? - Jag vet inte.
Du vet hur Stachel betedde sig när hans första nedskjutning avslogs.
Om han sköt ner en hjälplös fiende medvetet...
så är det nåt jag inte kommer att tolerera på min division.
Då så, jag håller med. Det finns tvivel.
Men jag har ingen anledning att ändra min rapport.
Då så, Willi.
Incidenten är avslutad, officiellt åtminstonne.
Är alla här?
Alla utom Leutnant Stachel, Herr Hauptmann,
Kan nån informera honom, detta är en procession.
Han har order att närvara.
Vi ska hedra era döda.
Jag förstår.
Ja, kommer du inte.
Det är en order.
Varför?
Därför att vår chef har gjort det till en.
Han tror på ärlighet, Stachel,
Ärlighet?
Att döda en man...
sen att göra en ritual av att salutera honom.
Det är syniskt.
- Döda mig då...
Jag vill att ingen ska salutera.
- Det gör dom troligen inte.
Då så.
Låt oss få det överstökat, ska vi?
Stachel.
Tack.
Vet du, det finns lite av en kobra i dig.
Jag måste se upp med dig.
Mm-hmm.
Leutnant von Klugermann.
Uppställning, ...lediga.
Jag antar att du talat med de andra piloterna om det här, Holbach.
Ja, Herr General, jag gör en ingående undersökning av incidenten.
Bra.
När tillfälle kommer, peka ut piloten för mig.
Ja, Herr General,
- Ah, Otto.
Divisionen står uppställd, Herr General,
Vi diskuterde piloten som tog hem den här...
Air headquarters är ganska upphetsade över det.
Vad heter han nu igen?
- Leutnant Stachel, Herr General, - Mm-hmm.
Är han en bra flygare?
Ja. Ja, det är han.
Trevligt att höra. Vi får inte låta min brorson vänta längre.
För att inte nämna min fru.
Uppställning, givakt!
Vänster... om!
Ledsen att det dröjde så länge. Var du uttråkad?
Med alla dessa män omkring?
Se vacker ut för dem, Kaeti.
Titta på Willi.
Ser han inte utmärkt ut?
Blue Max kommer att passa hans ögon.
Han är överväldigad.
Han kommer troligen ha den i sängen de första dagarna.
Oh, så obekvämt för flickan.
- Uppställning... givakt! - Ursäkta mig, Herr General,
- Ja? - Den andra till vänster...
främre raden... är Stachel.
- Ah.
"Till Leutnant Wilhem von Klugermann...
"för mod av högsta graden...
"i strid med fiender till det Tyska imperiet...
"och för utmärkande tjänst för fäderneslandet...
"att han ensam har förstört 20 fientliga flygplan...
"medaljen Pour Le Merite.
"Genom kejserligt dekret...
Willhelm, kejsare."
Jag är rädd att det är en ganska liten medalj, Willi...
men den är den finaste Tyskland kan ge.
Tack... farbror.
Otto.
Din pilot... Stachel.
Enkel bakgrund, stigit i graderna, et cetera, et cetera.
Två års fronttjänst, hmm?
Ja, det stämmer.
För att leverera ett slutligt dråpslag över ert eget fält... vid er ingång, så att säga.
- Det var strålande, var det inte? - "Strålande"?
Otto, om denne unge man lever länge nog...
kan han bli användbar för vårt propaganda depertement.
Vanligt folk i vårt land är krigströtta, resignerade.
Dom behöver en egen hjälte.
Von Richthofen, Willi, tillhör vår egen klass.
Den grabben Stachel är vanlig som smuts. Han är en av dom.
- Förstår ni? - Ja, jag förstår.
Men jag håller inte med om att döda hjälplösa män.
Otto, detta är 1918. Saker har ändrat sig.
Obegränsat ubåtskrig. Bombning av civila.
Giftgas. Fråga er fru... hon är sjuksköterska.
Fråga Elfi om offren för senapsgasen.
Så ni uppmuntrar hans sort av hänslyslöshet.
- Vi slåss för att vinna, Otto. - Ja, naturligtvis.
Ursäkta mig, Herr General,
Herr General.
Får jag presentera Leutnant Stachel.
Jag såg planet som ni tog hem.
Mycket... intressant bedrift.
Det bevisar att vår unge man fortfarande har vitalitet...
mod och vilja att vinna till varje pris.
Ja, Herr General, Tack.
Jag är säker på att vi kommer att få höra mycket mera från er.
Kaeti, du har inte träffat vår Leutnant Stachel.
Stachel,
Får jag presentera Grevinnan von Klugermann.
Min faster... genom giftemål.
Ni verkar ha fångat min farbrors intresse.
Intresse från högsta ort är alltid välkommet.
Får jag erbjuda en drink, grevinnan?
Då så. Champagne.
Rosa champagne.
- Rosa champagne? - Ja.
Ja, grevinnan.
- Kan jag få två glas rosa champagne, tack?
Kan jag få två glas rosa champagne, tack?
- Men, jag säger...
Mitt glas, hmm?
Champagen blir varm, Stachel.
Inte ännu.
Tystnad, tack. Tystnad.
- Snälla, tystnad!
Gentlemän...
om några få timmar...
kommer horisonten lysas upp av flammorna från 7000 kanoner.
Våra kanoner.
Dom kommer inleda den största offensiven i historien.
Vår seger över Ryssland har frigjort en miljon man...
till västfronten.
Jag behöver knappast säga er...
att om vi förstör de engelska och franska arméerna...
innan amerikanarna kan blanda sig i...
så har vi vunnit kriget.
- Gud är med oss! Gud är med oss!
Oh. Willi, älskling.
- Mm-hmm.
Jag är ledsen att jag är sen.
Jag är ledsen.
Jo, jag är inte.
Om du letar efter din brorson är han i nästa rum.
Ja. Jag inser det nu.
Så länge du är här...
kan jag kanske erbjuda en drink.
Ja, gärna.
Jag är ledsen, jag har slut på champagne.
- Ta då vad du har. - Snaps?
Mmm! Hemskt...
men ganska stimulerande.
Så det är du... Kobra.
- "Kobra"? - Ja. Det är vad Willi kallar dig.
Har han berättat om mig för dig?
Jag frågade.
Han säger att du är ganska, uh, dödlig...
på ett tyst sätt.
Han är romantisk.
- Och det är du inte. - Nej.
Nej.
Kvällen är en familjeaffär.
- Är du chockad? - Nej.
- Du förstår, min man är en mycket civliserad man - Mmm.
och vi är goda vänner.
Det måste vara bra att ha en förstående vän.
Oh, ja, det är det.
Willi måste vara otålig.
Ska jag kungöra er?
Snälla, gör det.
Tack.
Eld!
- Kom igen, grabbar! Nu börjar det!
Följ mig!
Här kommer dom igen.
Kom igen, pojkar! Kom igen!
Oljetrycket är fortfarande för lågt.
Det är allt du får ut av henne.
Hon gjordes inte igår.
Oh, är det så?
- Ni mår bättre om några dagar, Herr Leutnant,
- Vi har tagit Bapaume! - Bapaume!
Bapaume.
Det betyder att vi är närmare Paris.
Tack.
Herr Leutnant, jag är här för att ta er tillbaka till divisionen.
Där bak, Herr Leutnant,
Vad firar vi?
Er räddning, naturligtvis, och er tionde seger.
Ni kommer fort upp er, Stachel.
För fort?
Gör det ont?
Ja.
Då är det bäst jag öppnar flaskan.
Säg mig, uh--
har aldrig upplevt det personligen...
hur känns det att bli... nerskjuten?
- Det tycker jag ni kan ta reda på själv.
Skål.
Du ska veta, jag...jag var först ganska nöjd...
när jag hörde att du var saknad.
Tack.
Oh, det var bara att, uh, plötsligt...
kriget verkade lite... fridfullare.
Och sedan... det är underligt... jag hade en känsla av saknad.
- Jag är rörd.. - Nej, nej. Uh, seriöst.
Jag antar att jag fått allt i livet lite för enkelt.
Jag har lätt för att bli lat.
Jag behöver en utmaning. Jag behöver nån runt mig som är, uh...
svår att slå...
och du fyller den rollen.
- Hur mår grevinnan? - Grevinnan?
- Mmm. - Oh.
Er faster genom giftemål.
- Är hon? - Jag tror det.
Jag trodde du visste.
Oh, ja. Hon berättade att hon kom in i ert rum igår kväll.
Jag visste att du skulle ta upp det förr eller senare.
Grevinnan.
- Där är ett facinerande ämne.
Jag tror ni har aspirationer åt det hållet, Stachel.
Ni borde glömma dem.
Jag ska försöka.
Men om det omöjliga händer...
ska jag köpa dig en flaska champagne.
Gör du?
Det är årgång 1903.
Du finner den... svårt att hitta.
1903, det ska jag komma ihåg.
Tack för champagnen.
Det är dem fördömda idioten som nästan fick mig dödad idag.
Jag tror att han är en vän till mig.
Varför tar du inte upp det med honom.
Jag hoppas det blir ett längre besök nästa gång.
Ja, naturligtvis. Stachel.
Får jag presentera...
Baron von Richthofen.
Det är en ära, Herr Rittmeister,
Och jag är mycket tacksam. Hmm.
1903 igen.
- Du ändrar dig aldrig, Willi.
Jag skulle vilja ha lite av Willis champagne tillsammans med er...
men jag måste tillbaka till min division.
Jag är glad att se att ni inte behövde betala...
ett för högt pris för mitt liv.
Jag förlorade bara en gammal Pfalz, Herr Rittmeister,
Kanske får jag ett bättre plan.
Oh, ja, det får du.
Min division ska utrustas med det nya monoplanet...
som Berlin lovat så länge.
Jag förstår inte, Herr Rittmeister,
Baronen vill att ni ansluter er till hans division, Stachel.
Jag har inga invändningar.
Jaha, vad tycker du?
Jag är... mycket smickrad av ert erbjudande, Herr Rittmeister,
Tack.
Men jag föredrar att bevisa mig själv här.
Oh, jag förstår.
Då så, jag beundrar lojalitet.
Du är lyckligt lottad att ha den grabben, Otto.
Strömbrytare på!
Tack.
Holbach...
ge mig rapporten från Von Richthofen igen.
Ja, Herr General,
Ni skor inte en häst.
Ut härifrån.
Herr General,
Stachel.
Jag vill ha honom förd till Berlin omedelbart.
- Ja, Herr General, - Är det några svårigheter?
Jag vet inte vad du har i tanke...
men med offensiven på sin topp...
måste det finnas någon legitim ursäkt...
att beordra honom från fronten.
- Han är skadad, eller hur? - Ja, Herr General,
Hmm. En skada som kan visas?
I armen.
Bra. Folk gillar soldater som är skadade på rätt plats.
Ge Stachel order att komma till Berlin för speciell medicinsk behandling.
Jag vill förvissa mig om att tidningarna ger all uppmärksamhet...
till detta... superba tillfälle.
Fotografer. Allt.
Ja, Herr General,
Ja.
Jag tror att jag kan få fältmarsalken att se saken på mitt sätt...
med lite tur.
- Stanna!
Så det ni säger mig bakom er jargong...
är att denna maskin är instabil.
Exakt. Herr Field Marshal...
vi kräver minst tre månader till för att få det perfekt.
Men då kan kriget vara förlorat.
Ja, Franz, vad mera har du att säga till experterna?
Med ert tillstånd, Herr Field Marshal...
Jag skulle vilja ta fram en egen expert.
Stachel!
Vi skulle vilja dra nytta av er erfarenhet, Stachel,
Har ni läst morgonens tidningar om Von Richthofen.
- Detta är piloten i fråga... Leutnant Bruno Stachel.
Den här vägen.
Det nya monoplanet.
Är det så snabbt som vi har hört?
Snabbare.
Hur är manöverförmågan?
Bara en vinge... klarar det påfrestningerna?
Det utmanövrerar alla allierade plan som finns.
Det kan till och med vända flygkriget.
Då måste vi ha det.
Vad blir er reaktion om vi säger att dessa gentlemän tror...
att det finns en risk för piloterna om vi skyndar på produktionen?
Jo, vi är vana vid risker, Herr General,
En till gör ingen skillnad.
- Hmm. - Leutnant Stachel.
- Säg mig.
Tror ni att er åsikt delas av era kamrater.
Det är jag säker på, Herr Field Marshal.
- Får jag se det igen.
Sjuksköterska!
Sjuksköterska, kom fort!
Kom här, Herr Leutnant,
Fru Heidemann, Leutnant Stachel.
- Ja, jag kommer ihåg er.
- Jag kommer tillbaka om några få minuter. - Det dröjer inte länge.
Rocken, tack, Herr Leutnant, och er skjorta.
Fru Heidemann. dom blommorna, tack.
Tack.
Sitt ner, Herr Leutnant,
Ursäkta mig, snälla.
Mm-hmm. Utmärkt.
Jag såg hur upptagen ni var utanför.
- Ja. - Jag är ledsen.
Kom häråt, gentlemän,
här inne.
Nu, Fru Heidemann, om ni vill vara snäll...
det är bara den här posen, hmm?
Vad ska ni sätta under bilden?
- "Divisionschefens fru sköter skadad hjälte"? - Ja.
Snälla.
Oh, mycket bra.
Nu lite närmare.
Tack. Nu... var stilla.
- Är teatern över? - Ja, Herr General,
Vi är klara.
Elfi, min kära.
Vad bra att ni hittade tid för att komma och hjälpa oss.
Det var en order, Herr General, eller hur?
Naturligtvis.
Det var ett mycket viktigt teaterstycke.
Jag förstår.
Jaha, Stachel, i morgon är ni ganska berömd.
Hur känns det?
- Tursamt, Herr General, - Hmm,
- Imorgon, ska ni tillbaka till divisionen.
Och ikväll vill min fru äta middag med er.
Det är... mycket vänligt av henne, Herr General,
Inte alls. Hon gillar hjältar.
Klockan 18:00.
Ni övertygar mig inte för ett ögonblick, Colonel.
Herr Leutnant, får jag fråga, snälla, avundas ni fåglarna?
Det må överraska er, General, att veta...
är att det som får män att vilja flyga...
-är avundssjuka på fåglar? - jag är en seriös elev när det gäller militär strategi.
Nej, Baroness, jag är verkligen inte förvånad.